ПО РОМАНА НА УИЛЯМ ЛАНДИ
Здравей, Джоана.
Не, няма проблем.
Какво става?
Какво?
Кога?
Лори.
Скъпа.
Какво?
Всичко свърши.
Моля? - Признал е.
Пац.
Не... - Джоана се обади току-що.
Ленард Пац се е обесил снощи.
Оставил е писмо с пълно признание.
С неговия почерк е.
Сигурен ли си?
Да.
Чак не ми се вярва, но е така.
Сутринта Джоана ще подаде иск за прекратяване.
О, боже...
Бях толкова... Мислех си...
Недей.
Вече няма значение.
Всичко свърши.
Джейкъб.
Събуди се, приятел.
Имаме новина.
Всички да станат.
Моля за тишина.
Председателства уважаемият съдия Френч.
Заседанието е открито. Моля, седнете.
Уважаеми заседатели, в 8:00 ч. тази сутрин
обвинението взе решение да прекрати делото и заяви,
че оттегля обвиненията срещу Джейкъб Барбър.
Причината е развитие по случая,
за което скоро ще научите.
Обвиняемият да стане.
Знам, че с радост ще излезеш оттук.
Нека първи да изрека думите,
които със семейството ти копнеете да чуете.
Джейкъб Барбър, ти си свободен човек.
Джейкъб Оуен Барбър, по обвинителен акт № 08-44-07
съдът разпорежда обвиненията да бъдат свалени.
Решението е окончателно.
Внесената гаранция ще бъде върната. Делото се прекратява.
Ще проведем вътрешно разследване и ще направим по-подробно изявление.
Поднасям най-искрените си извинения
за всичко, което преживяха семействата Рифкин и Барбър.
Надявам се приключването на случая да им донесе утеха.
Без въпроси.
Естествено, този резултат много ни зарадва.
Но е ясно, че семейството преживя много.
Така че ви моля да не нарушавате уединението им
и да им позволите да се съвземат. Благодаря.
Джейкъб, как си?
Чудесно.
Г-н Барбър, ще заведете ли гражданско дело?
Г-жо Барбър, насам!
Джоана, не знам как да ти благодаря. - Моля те.
Анди е прав. Нямаше да се справим без теб.
Можех да помогна само да го обявят за невинен.
Сега е хиляди пъти по-добре.
Сега има доказателство, че е невинен.
Поздравления, младежо. - Благодаря, Джоана.
Знам, че ти беше тежко.
Но някой ден ще осъзнаеш,
че си преживял нещо, което малцина са изпитали.
Татко.
Знам, че си бил ти. - Ей!
Знам, че си бил ти! Знам го!
Пусни ме. - Добре ли сте?
Какво да го правя? Мога да го предам на ченгетата?
Не!
Не.
Пусни го.
Моля те.
Хайде. Изчезвай.
Не е бил той, Дан.
Добре ли си?
Кой си ти?
Приятел съм на баща ти. Помоли ме да ви наглеждам.
Поздравления!
Извадил си късмет, момче.
Влизай в колата.
Ще ви се обадя после.
Благодаря.
Щом е за Били.
Поздрави баща си от мен.
Свободен си! Браво!
Усмихни се, Джейкъб. Усмивка!
Това са първите записи на сем. Барбър
при връщането им у дома в Нютън, Масачузетс
след неочакван обрат в съдебната зала.
Процесът привлече вниманието на много хора.
Както виждате, те се усмихват, което е обяснимо.
Сем. Барбър най-накрая може да се забавлява,
докато празнува решението на съда.
Спомням си този ден съвсем ясно.
Всичко бе така нереално.
Реално беше.
Разбира се.
Какво стана после?
Върнахте се към обичайния си живот?
Не.
Не можехме да си върнем стария живот.
Всичко се делеше на "преди"...
и "след".
Скъпа, ще направя кафе. Искаш ли?
Хей.
Какво става?
Онзи ден в съда,
когато Дерек прочете разказа, повярвах.
Странно, но почти почувствах облекчение.
Помислих си: "Сега поне знам".
Що за майка би мислила така за сина си?
Беше под голям стрес. Както и аз.
Този разказ разтърси и мен. Нищо че не ми личеше.
Трябва да забравиш.
Опитвам се.
Единственото, за което бяхме сигурни, бе, че нямаме място тук.
Искахме да започнем начисто, но трябваше да решим къде.
Предложиха работа на Лори в Колорадо.
Стори й се интересно, но не искаше да бърза.
Тази история щеше да ни преследва навсякъде.
Решихме да поостанем тук,
където никой не ни искаше...
Благодаря. - Сега идвам.
Днес ми се обади Клаудия Хофман, за да потвърди резервацията ни.
За какво?
О, боже. Съвсем забравих.
Какво? - Мексико.
Олеле. Сякаш беше преди векове.
Да беше чул колко напрегнато звучеше.
Не се и съмнявам.
Идва Коледа и ако ще се отказваме, трябва да побързаме.
Да отидем.
Недей.
Само това не.
Изяж си вечерята.
Е, как си?
Заинтригуван съм.
Знаеше, че ще трябва да проведем този разговор.
Предполагам, че можеше да стане и по телефона, но...
Не, няма...
Нямам нищо против.
Радвам се да те видя.
И аз, Анди.
Не можем да поправим това, което ти причинихме.
Но разбираш в какво положение бях.
Вършеше си работата.
Само искам да знаеш
колко ценя начина, по който се държа през цялото време.
Нищо не съм направил. - Именно.
Можеше да ми създадеш проблеми, но не го направи.
Благодаря ти.
Последните ти вещи.
Мислех да ти ги изпратя,
но може би се опитвах да отложа неизбежното.
Можеш да останеш.
Има ли шанс да размислиш и да се върнеш тук?
Всъщност не.
А ако ти кажа, че Нийл се прехвърля в частния сектор.
Не е заради него.
Вече не мога да правя това.
Защото бях от другата страна.
Сигурен ли си?
Да, напълно.
Добре. Разбирам те.
Трябваше да попитам.
По-скоро се опитай да задържиш Нийл.
Добър адвокат е.
Има някои лоши навици, но може би вече ги е осъзнал.
Добре. Каквото и да решиш, оставаш на заплата,
докато решиш как да продължиш.
Изчакай колкото е нужно.
Така ще направя.
Добре.
Ще поздравиш ли Лори от мен? - Разбира се.
Щях да забравя. Ченгетата закриха случая на Пац.
Още ли разследваха?
Не знам. Сигурно е имало още за изясняване.
Дребни детайли. Знаеш как е.
Но реших да ти кажа, случаят вече е приключен.
Благодаря.
Не се дръж грубо тази вечер.
Здравей. - Здравей.
Как мина с Лин?
Чудесно. Праща ти поздрави.
Добре.